Den som har stenen kan förutse hur mitt folks historia slutar -
- och Uttertands ande följer stenens bärare.
Ni skulle vara tryggare i framtiden.
Vi vet inte om Jemmy kan höra stenarna.
Om Jemmy kan resa använder vi Bonnets ädelsten. Den är vår biljett.
Bättre karlar än vi hittar ni inte. Vi rider till Hillsborough med er.
Ödslade ni medicin på den ynkryggen?
- Han blev skjuten på nära håll. - Ingen kvinna talar så till mig.
Ni får inte ge bort mina pengar!
HÖSTEN 1772
Vad har du i säckarna? Köpte vi dem i Woolam's Creek?
- Jordnötter. - Jordnötter...?
Vad ska vi med dem till? Grisarna har mat så det räcker.
Eller ska du göra medicin av dem, Sassenach?
Nej, smörgåsar. Glass har jag inte fått kläm på än -
- men Jemmy måste få smaka på smörgås med jordnötssmör och sylt.
Claire!
- Död. - Ja, alla är döda.
Varför är de i huset? Varför sprang de inte ut? Märkligt...
De var döda innan branden bröt ut. Men jag vet inte vad de dog av.
Här är en till.
Jag kan berätta hur han dog.
- Indianer? - Möjligt, men inte likt dem.
Och bara en pil... Vi ser oss om lite.
Någon kanske har överlevt och gömmer sig i skogen.
Någon där?
Är det någon där?
Herregud...
Är det någon där? Var inte rädd!
- Faran är över! - Vi vill hjälpa till!
Jamie...
Nej. Jag gör det.
Det kommer att ordna sig, lilla vän.
Du färdas hem i kväll
Till ditt hem för hösten och för våren och sommaren
Du färdas hem i kväll Till ditt evärdliga hem
Till din eviga bädd
Till din eviga sömn
Minns du när jag skulle resa genom stenarna?
Du gav mig smörgåsar med jordnötssmör och sylt som färdkost.
Jag ville att du skulle ha med dig något hemifrån.
Kan du ta den? Jo, det kan du!
- Jag har aldrig ätit något godare. - Det gläder mig.
Aj! Den är varm!
Är den varm?
- Vill du ha den? - Nej!
- Du ville ju ha den nyss. - Jag vill inte ha den längre.
Säger han att den är varm?
- Den är väldigt varm. - Nej, det är den inte.
Du är lika tokig som den lille.
- Ge tillbaka den om den är varm. - Den gick sönder!
- Hör ni det där? - Jag hör!
Jag hör ingenting.
Få se på den där.
- Den är varm - väldigt varm. - Den var nyss så het att den sprack.
Jag tycker att den känns kall.
- Roger... - Han kan resa.
Tänker ni göra det?
Titta på hästarna!
Kom, Jem.
Nej, jag vill inte...
Vänta här en liten stund. Duktig pojke.
- Väl mött, mr Fraser. - Det hoppas jag, mr Brown.
Ni har visst tagit med er era vänner.
Ni kom till mig och bad om hjälp. Nu är det jag som kommer till er.
Eftersom kronan inte längre kan garantera nybyggarnas säkerhet -
- får vi ta saken i egna händer.
Vi har bildat en säkerhetskommitté för att skydda hederligt folk.
Känner guvernören till det?
Han kan inte ge det sitt officiella godkännande -
- men han känner till det. Han vill inte ha fler uppror.
Det ryktas om överfall - stugor som sticks i brand, familjer som mördas.
- Har det förekommit här också? - Ja, det har det.
Vi passerade en nedbränd stuga häromdagen.
Kanske 15 kilometer från Woolam's Creek.
Det såg ut att vara en holländsk familj.
Vi begravde dem.
Det där såret behöver läggas om.
Följ med, så ordnar jag ett rent bandage.
- Det är ingenting. - Jo, följ med. Såret luktar illa.
Hur är det med lilla Bonnie? Trivs hon hos er brorsdotters familj?
Hon har det bra.
En otäck infektion. När skadade ni er?
Det var några dagar sedan.
Jag vet vad frun tänker om mig.
Ni tror att jag sköt Morton.
- Jag säger inte att jag gjorde det. - Ni förnekar det inte heller.
Har en far inte rätt att kräva rättvisa för sin vanärade dotter?
Det är vildarna. Ett halvt dussin stugor har bränts senaste månaden.
Det var inte indianerna.
- Hur vet du det? - Inga skalper har tagits.
Även om skalper hade tagits är indianerna inte ensamma om det.
Sant. Den vite mannen har också lärt sig det.
Oavsett vilka det var verkar något ha skrämt iväg dem.
Ni har män som tjänar er. Ansluter ni er till oss?
Mannarna räcker till ett par patruller.
Korpral Hodgepile leder en grupp. Ni och era män kan bilda ännu en.
Tack, men jag har mycket att stå i här. Jag behöver tänka på saken.
Ni kanske erinrar er att när ni behövde mannar till er milis...
- ...tvekade jag inte. - Nej, ingen längre stund.
Guvernör Tryon var tacksam för er insats.
Men krig och ordningshållning är två olika saker.
Er berömda bränneri kräver ständig uppmärksamhet, gissar jag.
Nåväl, mr Fraser. Tänk på saken.
- Bäst att ni är på er vakt. - Vi kan försvara oss!
Som sagt, mr Brown... Jag ska överväga det.
Uppsittning!
Tror du att de tänker ge sig av?
Brianna lovade Roger att så snart de visste om Jemmy kunde resa...
Ska vi prata om det som hände?
Det är inte mycket att säga. Bröderna Brown gör som de vill.
Jag menar inte dem, morbror. Opalen.
Uttertands ande visar sig för den som har stenen.
Du hittade opalen. Du sa att han visade sig för dig.
Ja. Men...
Mohawkerna tror att stenens bärare har förmågan att se in i framtiden.
De ställde frågor om dig efter att ni hade gett er av.
- Vad sa du? - Sanningen.
Att ingen är som min moster Claire. Det är ju sant.
Ditt sätt att tala, och dina mediciner...
Att du plötsligt, efter 20 år, återvände till morbror Jamie.
Och så Brianna och Roger, som kom från... Jag vet inte varifrån.
Jag har lärt mig att inget fråga, men nu tänker jag göra det ändå.
Den här tillhörde Uttertand.
Jag förstår lite av den, men den är på latin.
Säger den dig något?
"Jag är. Jag existerar fortfarande."
"Gjorde jag det även mellan världarna?"
"Jag vet inte i vilken tid jag är och kan inte ta reda på det."
"Folket här mäter inte tid på ett sätt jag känner till" -
- "och jag kan inte tala deras språk."
"Jag vet att det är för sent."
Herregud...
Han använde kulspetspenna.
Vad är en kulspetspenna för något?
Vem eller vad är du?
Ian...
Jag kommer från en annan tid.
Jag kommer från framtiden. Tvåhundra år framåt i tiden.
Jag...
Jag visste väl att du var en fe.
Jag är ingen fe.
Både du, Roger och Brianna är alltså...
Alla tre.
Och du? Har du vetat hela tiden?
Få skulle begripa, så vi har tigit om det.
Visste Murtagh om det?
Ja, det gjorde han. Och nu gör du det också.
Du kan komma ut.
Frun... Sir...
Hur är det med dig, Ulysses?
Tack, jag mår bra.
- Jag har långtråkigt, bara. - Vi tog med lite mat.
Och du kanske kan ha nytta av den här.
Jag vet hur tankarna går i ensamhet. Den där kan ge lite förströelse.
Tack, sir. Mina egna tankar är ett eländigt sällskap.
En säkerhetskommitté drar omkring i skogarna.
Jag blev orolig först, men de vet nog inte vad som hände på River Run.
- Nu när jag är en mördare... - Du var tvungen att hindra mr Forbes.
Du räddade min mosters liv. Jag är djupt tacksam.
Jag blir knappast benådad trots att jag räddade fru Cameron.
Ändå skulle jag göra likadant igen om tillfälle uppstod.
Vart tänker du ta vägen?
Det vore klokt att lämna North Carolina.
Philadelphia, kanske. Kväkarna stödjer inte slaveriet.
Det är faktiskt så...
...att jag inte precis är någon slav.
Vad menar du?
Ett frigivningsdokument. Underskrivet av Jocasta Cameron -
- och bevittnat av Gerald Forbes...!
Ja. Det var ganska ironiskt.
Så du har varit fri hela tiden? Och ändå har du...?
Frun insisterade på att ge mig fri så fort mr Cameron hade dött.
Jag valde att inte lämna... henne.
Nu har han äntligen...
...somnat.
Förlåt.
Varför gick opalen sönder när Jemmy höll i den?
Det är nog något med tidsresor och tidsresenärer som triggar energin.
- Vi hade inte sönder den. - Jem kanske är extra känslig...
...eftersom båda hans föräldrar är tidsresenärer.
Det kanske bevisar att han är din biologiska son.
Allt jag vill är att vi ska få vara en familj och leva trygga.
Och det kommer vi att göra - leva tryggare, åtminstone.
Vi behöver inte opalen.
Vi har rubinerna och stenen som Bonnet gav dig.
Bree...
Det är inte bara farorna. Vi är inte ämnade för det här.
Jag vet.
Vi måste nog fundera ut vad vi ska säga till folk.
Vi kan inte bara försvinna i tomma intet.
Men det är precis vad vi tänker göra, eller hur?
- Om allt går som det ska. - Ja.
Men mina föräldrar ska inte behöva förklara för alla var vi är.
- Och jag vill säga adjö till alla. - Det är klart.
Jag tänkte att vi kunde säga att jag har fått ett jobb -
- som inte kräver något skjutande eller huggande.
Någonstans norrut. Boston eller New York.
Boston vore bäst. Folk vet att jag växte upp där.
Vi kan säga att du ska bli universitetsprofessor.
Det är sanningen, fast i ett annat århundrade.
Ja. Det är bäst att hålla sig så nära sanningen som möjligt.
- Ja... - Då ger vi oss av inom en månad?
Ni har besök, sir.
John...? Det var oväntat!
- Är allt som det ska? - Javisst.
- Och William? - Han mår bra. Han studerar i London.
Kom och berätta mer. Be mr Bug bära upp bagaget till gästrummet.
- Gästrummet? - Övervåningen är klar nu.
- Du blir vår första gäst. - Vilken ära.
Rättvisan kom alltså ikapp mr Bonnet till sist.
Ja, det gjorde den.
Men han dog inte för min hand.
Det var Briannas önskan. Han blev dömd och floden tog honom.
Skönt för henne att aldrig mer behöva se honom.
- Så ni tänker faktiskt ge er av? - Ja.
Jag önskar att allt var annorlunda.
Det blir snart värre här. Det kommer att bli krig.
Man behöver inte vara som du för att veta det. Alla kan se det.
Jag är glad för din skull, om det är vad du mest av allt vill.
Men om du kunde stanna och förändra saker och ting...?
Det som väntar är mycket större än vi.
Moster... Du och Jamie trodde att ni kunde stoppa Karl Stuart -
- och den ohyggliga massakern i högländerna.
Vi lyckades förhindra att några från Lallybroch dog vid Culloden -
- men inte händelseförloppet i stort eller själva slaget.
Ian... Det är invecklat.
Men det finns mindre saker som skulle kunna förändras?
Något mycket mindre än ett krig. Till exempel...
...något som sker mellan en man och hans hustru?
Jag vill resa genom stenarna.
- Jag är ledsen, men det går inte. - Varför inte det?
Vi tror att det är något medfött.
Opalen kändes inte varm i din hand. Det är ett av tecknen.
- Och du hörde inte ljudet... - Får jag följa med?
Du kan ju resa. Ta mig med och återvänd hit sedan.
Jag är ledsen, men det är omöjligt.
Hänger det här ihop med skälet till att du lämnade mohawkerna?
Vill du resa tillbaka för att...?
Du säger att jag inte kan resa, så vad spelar det för roll?
Det verkar vara dags för mig att återvända till England.
Till Helwater.
Helwater? Det namnet har jag inte hört på länge.
Jag har tråkiga nyheter. Lord Dunsany är död.
Jag måste ordna med skötseln av godset, som nu tillhör William -
- och se till lady Dunsany. Hon har ingen annan.
Framför mitt deltagande om hon skulle värdesätta det.
Det skulle hon. Jag ska hälsa henne.
Trots att jag aldrig tänkte mig hit har jag svårt att resa härifrån.
Mt. Josiah har varit en fristad från omvärlden och dess förvecklingar.
- Jag har uppskattat lantarbetet. - Skönt med lite jord under naglarna.
Du kommer att sakna det.
Det är mycket jag kommer att sakna.
Men William är earl nu. När han blir myndig -
- faller hela ansvaret för godset på honom.
Han måste läras upp, och det är min plikt att förbereda honom.
Tror du att du återvänder till Virginia så småningom?
Det gör vi säkert. William måste få träffa dig igen.
Men stämningen i de amerikanska kolonierna blir allt hotfullare.
Måtte jag ha fel, men jag anar att det drar ihop sig till storm.
Jag tror inte att du har fel.
Jag har med mig en sak till dig.
Vilken stilig ung man...
Ju äldre han blir desto mer liknar han sin far.
Brianna ska teckna porträtt åt oss av dem alla tre - särskilt av Jemmy.
Som ett stöd för minnet.
Det var fint tänkt, Sassenach.
Jag mindes dig i 20 år, mo ghràidh, utan en endaste bild.
Men visst är de till hjälp.
Claire?
Din hud smakar salt. Har du gråtit?
Nej, det är så varmt, bara. Jag har svettats.
Jag luktar väl som den vita suggan.
Få se här...
Lök... Vitlök...
Och något kryddstarkt... Peppar.
Nejlikor... och något träigt.
Flugsvamp...
Det är fusk! Du vet exakt vad vi åt till middag.
Ättika, dill...
Du har lagt in gurka igen. Det är bra, den är god.
Eau de femme? Ma petite fleur?
Få se...
Krut...
...hö... och...
...ett svagt stråk av gödsel.
Mycket maskulint.
Din parfym för särskilda tillfällen...
Du ville ha mig, men jag somnade. Förlåt, Sassenach.
Det gör inget. Du var trött.
Jag kunde ha uppstått från de döda för det här.
Vad gör du...?
Parfum d'amour.
Lita på mig, mo ghràidh.
Något nytt, Sassenach?
Jag provar den nya linsen som lord John hade med sig.
Ta dig en titt.
Jag ser dem! Små rackare med svans. De simmar omkring.
Underbara, eller hur?
Ja, verkligen. Idoga små kämpar som stångas och slingrar sig...
Och vad många de är.
Bakterier har inga små tänder, som jag trodde.
Men de har stiliga svansar att slå med.
Men det här är inte bakterier.
- Det är spermier. - Vad är det för något?
Manliga fortplantningsceller. Sådana som det blir barn av.
Menar du säd? Vems är de?
- Dina, förstås. Vems annars? - Hur fick du tag i dem?
När jag vaknade i morse hade jag dem i förvar.
De kan leva i upp till en vecka när de släpps ut i rätt miljö.
Jag ville träffa dig.
- Vem är det? - Det är din bror.
Jag berättade ju att jag har varit krigsfånge.
Jag var stallkarl på ett engelskt lantgods som heter Helwater.
Det var där han kom till världen.
Han heter William. Och ja, din mor vet allt om honom.
Vem är hans mor? Om du inte har något emot att berätta det?
Jo, det har jag, men...
...jag berättar ändå.
Hon var dotter till godsherren.
Hon hette Geneva Dunsany.
Det fanns ingen kärlek mellan oss, men vi gjorde ett gemensamt val.
Mer tänker jag inte säga om det.
- Han är lik dig. - Ja...
- Och mycket lik dig. - Var är han? Får jag träffa honom?
Han är i London. Han kommer aldrig att få veta att jag är hans far.
Han är den nionde earlen av Ellesmere.
Om sanningen blev känd skulle hans liv läggas i spillror.
Den åttonde earlen av Ellesmere, som är hans far på papperet -
- dog när William föddes. Även hans mor dog.
Lord John äktade hennes syster och de blev Willys föräldrar.
Det är alltså sonen som lord John berättade för mig om.
Lord John har varit far åt William sedan gossen var sex år.
Jag vet inte vad jag ska säga. En bror...!
Du ska veta att du är släkt med fler än bara mig och din mor.
Du kanske kan söka efter honom i böckerna.
Jag menar... han är ju earl. Han är nog lätt att hitta.
Ja, jag ska leta.
När ger ni er av?
Vi ger oss av om en vecka.
När din mor hade lämnat mig med dig i magen...
...väntade jag mig inte att få träffa dig.
Men jag visste att du fanns.
Jag var make och far, och nu är jag morfar.
Även om jag aldrig får återse er...
...har ni gjort mitt liv fullkomligt.
- Ska ni ge er av? - Roger har fått tjänst som lärare.
- Norrut, i Boston. - Boston? Det ligger så långt bort.
Vad ska dina föräldrar ta sig till utan er?
Och vad ska jag ta mig till? Vi väntar ju barn igen.
- Du har blivit som en syster för mig. - Jag vet.
Att lämna alla här blir det svåraste jag någonsin gjort.
Vi kommer att sakna er båda två.
Kom.
Jag vill inte att ni ska åka härifrån!
- Jag vet. Jag kommer att sakna er. - Åk inte då!
Var snälla nu. Adjö.
Jag borde väl också börja ta adjö, nu när alla är samlade.
Jag kommer att sakna deras små ansikten. Hur ska jag uthärda det?
Germain har varit så snäll på sistone. Joanie också.
- Gud signe dem. - Lizzie...
Men visst är jag förväntansfull, även om det är kallare i Boston.
Vi kan inte ta dig med.
- Då skickar ni efter mig senare? - Nej.
Du måste bli kvar här, på Fraser's Ridge.
Varför? Jag var med dig i din allra mörkaste tid -
- när odjuret förgrep sig på dig och i goda tider också.
Vid ditt bröllop, och när lille Jemmy föddes...
Du räddade mig. Det är meningen att jag ska vara med dig - alltid.
Lizzie... Du har alltid stöttat mig, och jag är så tacksam.
Men någon måste stanna här och ta hand om mina föräldrar åt mig.
De behöver någon som du som kan sköta om dem.
Visst ska jag göra det, om du önskar det.
Gråt inte, snälla Lizzie. Jag försöker verkligen vara tapper.
Du är tapper.
Du är en av de tappraste jag vet.
- Jag glömmer dig aldrig. - Och jag glömmer aldrig dig.
Fraser!
Mr Brown...
Min bror hälsar att kommittén möts om en vecka.
Han vill ha ert svar. Kan vi räkna med er och era män?
Hälsa er bror att jag har övervägt saken -
- men att jag med all respekt måste avböja.
Jag har tjänat kronan i ett år. Nu måste jag tjäna min familj.
- Lycka till, mr Brown. - Det här blir Richard inte glad åt.
Beklagar, men jag har bestämt mig.
Jag...
Jag tog med min hustru. Hon behöver träffa en helare.
Javisst. Hon är på mottagningsrummet.
Stig på.
- Hur länge har ni varit gifta? - Nästan ett år.
Handleden är bruten. Hur gick det till?
Sådana här skador uppstår vanligtvis på grund av ett fall -
- eller en omvridning av handleden.
Lappa ihop det bara, som ni lappade ihop mig.
Marsali, hämta spjälor, lindor och Gileadbalsam.
Jag ska spjäla leden så att benet hålls stilla.
Försök att inte använda armen för mycket.
Lionel, be min make om lite whisky.
Jag måste blanda ett tonikum till din hustru. Mot smärtan.
Hur ska jag kunna hugga ved och tvätta med bara en hand?
- En make vill att sysslorna sköts. - Er make kanske kan hjälpa till.
Blir han arg om de inte blir gjorda?
Självklart. Vilken make skulle inte bli det?
Jag har bevittnat er makes ilska. Ganska skrämmande.
Han har inte varit sig lik sedan Alicia rymde.
Han är sorgsen och dricker.
Han vill ha ett barn till.
- Och du? Vill du ha barn, Rose? - Det är väl min plikt?
Han är en bra man.
En bra man skulle inte göra dig illa.
Det var mitt eget fel. Jag vägrade... att ligga med honom.
Det gör inget att han behandlar mig illa -
- men om han var grym mot ett barn...
Dr Rawlings skriver -
- att om man är avhållsam två veckor före regleringen blir det inget barn.
Det stod i tidningen. Mor lärde mig läsa.
- Är allt som det ska? - Javisst. Fru Fraser är snart klar.
Då så. Kom nu.
Jag är er tack skyldig.
Bry er inte om det där tonikumet.
Var rädd om dig, Rose.
Jag vill... Brianna och jag vill be dig om en tjänst.
Javisst, jag gör vad som helst.
Följer du med oss? Till stencirkeln, menar jag.
Någon måste köra hem vagnen.
- Det bör inte vara Jamie och Claire. - Varför inte?
Brianna kanske inte klarar att ge sig av om de är med.
Jag följer med.
Tack.
Jag vill ge dig det här - som tack för allt du har gjort för oss.
- Jag kan inte ta emot din mark. - Sköt om den åt mig då.
Och använd den som du vill.
Jag hoppas att du finner lyckan.
Din far har berättat att du och Roger ska till Boston.
Jag har just fått veta något som gör avskedet ännu svårare.
- Jag har en bror. - På så vis. Han har berättat.
Det gläder mig. Han är mycket lik dig.
Och ni är båda två mycket lika er far - både till utseende och lynne.
- Är William också hetlevrad? - O ja, det har han.
Och han är lika godhjärtad och modig som du och Jamie.
Jag kan aldrig berätta för honom om dig.
Även om jag önskar att det var annorlunda.
- Men... - Jag vet.
Far har förklarat.
Nåväl... Livet är långt. En vacker dag, kanske.
Kanske det.
Jag ska också resa härifrån, om två dagar.
Tillsammans med min nye betjänt - Ulysses.
- Följer han med till England? - Han är i säkerhet med mig.
Ombord på ett brittiskt skepp är han en fri man.
- Det är en bra idé. - Din far kom på det.
Han sa att jag behöver en schackpartner på den långa resan.
Jag har hört att ni är en mästerlig schackspelare.
Och en underbar far. Min bror är lyckligt lottad som har er.
- Det är jag också. - Du är omöjlig att inte tycka om.
Jag har aldrig haft några morföräldrar.
Inte jag heller.
Inte ens några föräldrar, faktiskt.
Mamma...
Jag tänkte att vi skulle börja med framtidens svar på färdbröd:
Smörgåsar med jordnötssmör och sylt.
Mycket gott, men är det verkligen meningen att man ska äta det?
Man kan försegla brev och laga stövlarna med det.
Skål för hemmet och familjen.
För god hälsa - slàinte mhòr.
Hit upp, pappa!
Ska vi gå på promenad?
Jag tänkte att du nog var här.
Det har bara gått två veckor, men det känns som en evighet.
Om Roger hade rätt är de framme vid stencirkeln ungefär nu.
Vi började vårt liv på The Ridge i den här stugan.
Och nu är det bara du och jag igen...
Vi är inte ensamma, Sassenach.
- Hon har sådan talang. - Ja.
Och i framtiden kanske hon äntligen kan bli ingenjör.
Är ni redo?
Så redo vi kan bli.
Var för sig är slingorna i repet sköra.
Men ihoptvinnade är de starka. De kommer att hålla oss samman.
Vi får hoppas det.
Ian... Tack för allt du har gjort för oss.
Ta hand om mina föräldrar. Jag älskar dig.
Och jag älskar dig, kusin.
Ta den, älskling.
- Håll i den hårt. - Det ska jag. Jag håller hårt.
Jag mår bra!
- Hur är det med dig? - Det var som att bli vänd ut- och in.
- Mamma, jag vill... - Vi klarade det.
Titta!
Vad i helvete...?
- Vad sägs? - Vilken ärofylld uppgift!
Skratta ni, men det har sina finesser.
Enligt Voltaire är perfektionen det godas fiende.
Voltaire har aldrig grävt en latringrop.
Brinner det?
Bränneriet!
- Vad var det? - Bränneriet.
- Jag följer med. - Nej, du har patienter att sköta om.
Det gäller att hålla humerusbenet, vilket alltså är överarmsbenet -
- i rätt vinkel, och när du sedan trycker till...
...går övre delen av benet...
...tillbaka in i axelleden.
Aha. Motsatsen till det man gör när man styckar en gris.
Ja, men då tar man isär allt. Här sätter vi ihop det igen.
Tack gode Gud för det!
Vad i all världen...?
Vad ska det här betyda?!
Göm dig! Stanna där, vad som än händer!
- Nej! Släpp! - Sluta, era svin!
Släpp mig!
Marsali!
Jamie! Jamie!
Mamma!
Germain? Det är nästan mörkt ute.
Varför är du ensam här ute, lille vän?
- Var är mamma? - Mamma vaknar inte.
- Var är farmor? - Den elake mannen tog farmor.
- Hon andas. - Claire!
Claire!
Översättning: Emilia Fjeld www.sdimedia.com